Kingsbridge tillhör klostret. Inte nunneklostret.
Godwyn? Vad gör du här?
Marilyn, lämnade pengarna specifikt till nunneklostret.
Har du det skriftligt?
Vänta. Du träffade kungen.
Jag vill att du reser till Frankrike och får en order från honom.
Om jag fortfarande är kung i morgon, ska jag tillstyrka din ansökan.
För England!
Systrar! Välkomna hem! Ni är tillbaka välbehållna.
Det är skönt att vara tillbaka, Moder.
Vi har bett för er.
Kom. Några nyheter?
Vi fann kungen, och vi upplevde krig.
- Jag kan bara föreställa mig ... - Jag ber att ni inte gör det.
Det var värre, än något mitt sinne kan frammana.
Gud testar oss alla. Medan ni var borta, har Godwyn börjat arbeta på sitt palats.
Med vårt guld?
Med vårt guld, ja.
Då var vår resa inte utan syfte. Det här kommer att stoppa honom.
Det är bara rent klotter, på baksidan av en gammal karta.
Hastigt skrivet på slagfältet.
Det beordrar dig att återlämna pengarna så att vi kan bygga vårt härbärge.
- Jag kan inte se det kungliga sigillet. - Det beror på att det finns i England.
Om du tvivlar på dess äkthet, ger kungen sitt ord.
Personligen?
Även om det är äkta, kommer han inte till Kingsbridge, för verkställan.
Men han föreslog att han skulle komma.
Du skulle förlora din position, kusin, och med lite tur, ditt huvud.
Han är kung.
Och du är nunna.
Vad kan du möjligen ha gjort, för att få honom att ge dig det?
Tack, Syster Caris.
Stoppa byggandet nu.
Mina ögon öppnades för hur världen fungerar.
Det var krig.
- Män dödar varandra för makt eller mark. - Och inte bara varandra ...
... kvinnor, barn, djur.
Jag kan inte ens låtsas, att tro längre.
På vad?
Jag har haft tvivel om Guds närvaro i den här världen.
Och nu vet jag säkert, att han inte finns hos oss.
- Du behöver vila. Minnet förbleknar. - Nej, det gör det aldrig.
S01E06 *Rook* Översättning: ammi.
Gratulerar, Sir Ralph..
Kungen belönar brottslingar väl.
Kungen visar tacksamhet för lojalitet och mod, Sir Roland.
- Genom att göra en del av oss jämlika. - Vad?
Genom att återbörda din egendom på Wigleigh?
Det är bara en bråkdel av storleken på min suveränitet.
Han har också skänkt mig Tenchs egendom.
En egendom, nästan lika omfattande som Shiring.
- Earlskapet av Tench? - Ja.
Förlåt att vi är sena. Odila insisterade på att vi ...
Lady Philippa.
- Det var länge sedan. - Ja.
Du har inte förändrats.
Är det här din dotter? Jag är Lord Ralph.
- Vad heter du? - Odila.
Odila.
Kom, Odila. Din sköterska väntar på oss.
Det orange i din klänning togs från gruvan.
- Tycker du om det? - Ja.
Lady Philippa? Kan jag få prata med er?
Gå du, jag kommer straxt.
Vad vill ni, Sir Ralph?
Jag vill anhålla om er hand.
Jag har väntat länge, på det här ögonblicket.
Ända sedan jag såg dig den dagen på marknaden ...
-som ung man, och nu när jag är adelsman...
Du måste veta att jag avgudar dig. Jag skulle ge mitt liv för dig.
Jag skulle dela min goda lycka med dig. Jag vet du har känslor för mig också ...
Jag hade inga känslor för dig! Jag tyckte synd om dig, en ung man-
-som berövades sin arvedel. Men sedan dess har du blivit-
-en våldtäktsman och mördare.
Jag skulle hellre dö, än gifta mig med dig.
Kriget har tagit livet av alltför många engelsmän,-
-och alldeles för många markägare i Wigleigh.
Deras marker har legat i träda i många år, och det är dags-
-att dela ut egendomarna till de som kan odla den.
Vi har därför beslutat, att tilldela de här markerna, till George Perkin.
Varför? Varför till honom?
Varför inte till oss?
Han är jordägare. Du är arbetare.
Han kan inte betala arbetarna han har nu.
Jag betalar dig vad jag kan.
Mat! Du betalar oss med mat, och ändå så svälter vi!
Ge jorden till bönderna. Vi ska odla den.
Kan du betala arrendet?
Vi kan betala då och då! Vi arbetar hårdare om marken är vår!
Ert syfte som bönder, är att föda och stödja biskoparna och lordarna...
Ja, som beskattar och rånar oss, för att hålla oss på plats!
Mitt beslut kvarstår!
- Du sa ingenting. - Det är farligt att tala så fritt.
- Skulle du hellre bli rånad? - Hellre fattig, än hängas som förädare.
- Någon måste försvara det som är vårt. - Inte du!
- Varför inte? - Du är kvinna! Du gör mig till toffel-
-när du talar så där! - Ställ upp för dig själv, dina söner,-
-och din kvinna! - Ingen kan ställa upp för dig!
Du har en större kuk än någon man, i Wigleigh!
- Mamma! Nej, gör det inte! - Sluta!
Slåss inte! Snälla, mamma, nej!
Pappa, nej!! Mamma!
Gå! Bara försvinn ur mitt liv!
Mamma, är du okej?
Moder Cecilia berättade att du skriver en bok.
Fick du mitt brev?
Jag trodde inte att du skulle komma tillbaka ...
Har du med din familj?
Pesten kom till oss.
Min fru och barn dog.
Jag fick det också, men Gud var grym och lät mig leva.
Jag beklagar.
Och du?
Jag praktiserar läkekonsten.
Jag lär mig fortfarande.
Och nu? Återkommer du, eller är det bara ett stopp på resan?
Det beror på dig.
Caris, lyssna på mig... jag tänkte...
Om jag lämnar klostret, kommer jag att hängas.
- Ingen tror längre att du är häxa. - Godwyn gör det.
- Ja då kan vi rymma till Italien. - För att ersätta det du har förlorat?
Mina känslor är hedervärda, varför måste du besudla dem?
Du kan inte försumma en gröda i flera år, och sedan förvänta dig en skörd!
Jag är förändrad, och jag är säker på att du är det också!
Jag älskade dig, från det första ögonblicket jag såg dig.
Jag har aldrig slutat älska dig.
Be för mig, men älska mig inte.
Gå. Snälla.
Jag börjar undra om vi ska kriga alls.
Nyheterna från Frankrike, är att de har decimerats av pesten.
Den här pesten har utkämpat ditt krig, för dig.
Nu är det perfekt att attackera. Inte retirera.
Och vem ska jag skicka ut att kriga då, mamma? Dig?
Gud gav dig ett tecken som sa att kriget var befogat.
- Varför skulle han svika dig nu? - Var det verkligen ett tecken från Gud-
-eller ett konststycke från en girig budbärare?
Ett civilt uppror, avsatte min far. En hemlig order, befallde hans död.
Ett utländsk krig påbjöds, och allt, till vilket ändamål?
Att sätta dig i maktposition, mamma.
Och nu kommer pesten.
Som verkligen är ett tecken, på att Gud inte är glad.
Schackmatt.
- Det är dags för dig att lämna det här. - Älskling, det här är mina rum.
Jag menar London. Jag vill inte se dig i mitt hov mer.
Edward.
Edward, lyssna på mig.
Edward!
Edward!!!
Jag stod vid er sons sida på slagfältet, Ers Majestät.
Den här gången misstar han sig. Ni förtjänar beröm, inte exil.
Det blir bara exil, om jag inte kommer tillbaka.
Merthin, gosse, genigosse!
Den italienska vävstolskonstruktionen du gav mig, fungerar underbart.
Hastigheten, kvaliteten...
Låt Merthin vara, make. Kom och sätt dig.
Jag vill hellre göra annat, än sitta.
Åh, uppför dig!
Ahh, Petranilla.
Den härliga Petranilla.
- Vill ni dansa? - Dansa?
Du får inte neka.
Jag är din Herre, och du är den vackraste kvinnan i Kingsbridge.
Du vet, jag har ofta tänkt på hur dum jag var som gav upp dig.
Tror du det fortfarande finns chans för dig och mig?
Efter alla de här åren?
Det skulle vara ... min mest innerliga önskan.
Underbart. Underbart.
Av alla ston jag någonsin haft, är du den sötaste.
- Min Herre? - Låt oss gå ut nu.
- Vi kan ta en snabbis, och spara dansen. - Min Herre, jag är en hedervärd kvinna.
Jag ber er inte om giftemål! Jag är Earl av Shiring! Kom igen!
Nej, min Herre!
Är du för god för mig nu?
Det fanns en tid, när du skulle ha gjort allt jag bad om.
Det fanns en tid, när ni inte skulle ha uppfört er så här.
Du ska vara lycklig om du erbjuds en snabbis, i din ålder.
Vad vill du?
En gåva. Av mark.
Tillåtelse att vara arrendator, och inte bara livegen på er egendom.
Du har frågat förr. Fjäsk hjälper inte.
Så ge det till min son. Min äldsta.
Och varför skulle jag göra det?
För att han är er.
Försvinn.
Jag vill utbringa en skål!
Må vintern snart vara över!
Må våren komma snart!
Må våra grödor återkomma!
Och må min frus tuttar, aldrig bli slappa!
- Vad är det? - Jag är inte säker.
Vad är det där?
Håll honom lugn. Jag är tillbaka om en stund.
Syster Katrina.
Jag måste prata med dig.
- Är det vad jag tror det är? - Ja.
Vad gör vi?
Isolering, är det enda som kan stoppa det.
Vissa säger att det smittar bara att titta på.
Genom vinden kanske. Galen tror det.
De bar ansiktsmasker av linne i Florens. Men jag kan inte lova att det hjälpte.
Tack.
Syster Mair? Jag vill att alla bär linnemasker över näsa och mun.
Varför?
För att skydda oss, medan vi vårdar de sjuka.
Pesten har kommit till Kingsbridge.
Ni är syndare! Guds vrede har stigit ned över er alla!
Syndare, allihop!
Gud visar ingen nåd, med syndare som er!
- Syster, mår ni bra? - Ja.
Vi måste hitta lite mer utrymme så vi kan isolera de sjuka.
Kanske borde vi göra om ett uthus, till ett pesthus.
Absolut inte. Att ge människor större utrymme att dö på,-
-hjälper inte någon, och kostar mycket.
De får det mer bekvämt. Det kan till och med stoppa spridning av sjukdomen.
Sjukdomen, är Guds straff till en ond värld.
Vi behöver mer pest, för att befria oss från den köttsliga synden!
Det är ett brott, att ingripa i Guds vilja.
Godwyn! Du är ingen läkare!
Du vet ingenting om sådana här saker!
Och ännu värre, som utbildad teolog, stinker din tro.
Du är illvillig, som pesten själv! "Guds straff"?
Vi begraver barn!
Vilken sorts Gud dyrkar du som skulle låta oskyldiga...
Gå ut.
Gå ut, omedelbart!
Äckligt!
Det verkar som vi fick fram poängen med maskerna.
Såg du hur han täckte sitt ansikte?
Jag är inte rädd.
Jag är nyfiken.
Jag hoppas att Han är barmhärtig, då har jag inte fattat helt fel.
Mestadels rätt, skulle jag tro.
Var är din mask?
- Jag vill inte... - Sätt på den.
Du måste ta min plats, naturligtvis.
Jag sa till Syster Mair, att insistera på det.
- Jag kan inte ta er plats. - Du är den enda som kan.
Moder, ni glömmer att jag ..
Att du har förlorat din tro?
Det finns inte en sann troende, som inte har haft sina mörka stunder.
Du är i skärselden nu, barn ...
Låt Gud fortsätta arbeta genom dig.
Bygg ditt härbärge, skriv din bok.
Februari 1342. Pesten krävde en tredjedel av Englands befolkning.
Det verkar som de flesta nunnorna vill ha Syster Caris, som vår nästa abbedissa.
- Och hur ska vi förhindra det? - Jag skulle vara ...
-villig att kandidera mot henne.
Min kära syster Elizabeth, trots att jag föraktar min kusin Caris,-
-måste även jag, erkänna hennes popularitet.
Om du hoppas på att vinna, måste vi utnyttja hennes impopulära sida.
Hennes användning av masker, exempelvis, är hednisk vidskepelse.
Avstå själv, från att använda en.
Vi vet att pesten är djävulens verk, och Gud kommer att skydda oss ...
... och smitta henne.
Syster, var är din mask?
Masker är djävulens påfund.
Hon läser fortfarande kättarnas filosofi, jag har sett böckerna själv!
Skrivet av arabiska otrogna-
-som inget hellre vill, än att förinta kristendomen på jordens yta!
Därför föreslår jag ödmjukt,-
-att en annan av våra systrar, mig själv, eller någon värdigare,-
-blir vår nästa abbedissa.
Mamma?
Varför blir jag hitkallad nu? Kunde det inte vänta till morgonen?
Vilken sorts mamma är du?
Utsätter mig för fara!?
Vi måste samla in alla klostrets reliker och ägodelar, omedelbart.
Vi lämnar Kingsbridge, och den här fruktansvärda farsoten bakom oss!
Jag kommer inte att åtlyda.
Vi behövs här, att vårda de sjuka och begrava de döda, och om pesten-
-tar våra liv, är det Guds påbud.
De som vill stanna hos mig, är välkomna.
Och den som inte lyder mig, riskerar sin odödliga själ!
Även det är Guds påbud.
Inte ditt.
Vi reser inom en timme.
- Vad vill du? - Jag måste prata med Earl Roland.
Slottet är stängt för alla besökare, på grund av pesten.
Säg att jag har nyheter om hans son.
Hans söner är döda. En blev förgiftad, en föll i Frankrike.
Alla är inte döda. Säg honom det.
Snälla.
Vänta här.
Vad vill du?
Det är Petranilla, min Herre.
Du? Steg jag upp från min säng, för din skull?
Vad är det om mina söner?
En son, min Herre. Han lever.
Du är dum, kvinna. Vilken?
Sonen du inte visste om.
Sonen som kom av vår kärlek.
Och han lever.
Pesten, har tagit ditt förstånd!
Jag älskade dig aldrig!
Gå hem... ... och dö!
Min Herre!
Jag har letat efter dig.
Godwyn är borta. Han försvann under natten.
Naturligtvis gjorde han det.
Tror du på Gud, Thomas?
Ja, jag tror att jag gör det.
Var är Han? Jag ser ingen Gud här.
De säger att Hans närvaro ofta är dold.
"Och Hans vägar äro outgrundliga" Jag vet. Så outgrundligt,-
-att Han har valt en icke-troende att förestå Hans nunnekloster.
Hans enda son valde sina vänner bland fiskare, bönder, en skatteindrivare,-
-och ett flertal horor.
Jag skulle säga att ni är en förbättring.
Jag har andra nyheter. Godwyn tog allt av värde.
- Inklusive våra pengar? - Jag är rädd för det.
Vad i hela friden tror han att det kan köpa åt honom?
Sluta nu.
Jag ber dig. En prinsessa gråter inte.
- Tvinga mig inte att åka. - Prinsen av Kastilien är förmögen, Joan.
Varför kan jag inte gifta mig med en engelsman?
För Spanien kommer att ge dig en krona, och oss, en bundsförvant mot Frankrike.
- Jag kommer aldrig att träffa dig igen. - Självklart får du det.
Du kommer tillbaka som drottning, vilket är vad du förtjänar.
Titta nu på mig.
Av alla mina barn, Joan, så är du min favorit.
Jag vill bara ditt bästa. Gå nu.
Broder Godwyn?
Abbott Godwyn, Broder Saul.
Abbott Saul, abbott Godwyn.
- Ska ni visa bort oss? Vi har guld. - Vilket inte kan köpa dig någonting.
Inte mat, vi har inte tillräckligt som det är. Inte skydd.
Det är vad du för med dig, som skrämmer mig.
Men vi är bröder i Kristus! Jag kom med det renaste hjärtat!
- Pesten, följer inte med oss! - Hur kan du vara säker på-
-att ingen av er är sjuka? - Hörde du inte? Vi är gudfruktiga!
Ni får sova i ladan i en vecka, och sedan, om ni fortfarande är friska...
Vi fryser där ute!
Du borde ha stannat i Kingsbridge, där är det varmare-
-livsmedlen rikliga, och där folket behövde dig.
Hur vågar du säga att vi inte är gudfruktiga?
Bröder.
Jag är ledsen, men abbot Saul, har upptäckt svarta bölder på halsen,-
-och har frivilligt, isolerat sig i ladan.
Gud har bevärdigat mig med beskydd för den här fruktansvärda farsoten,-
-så jag kommer att vara abbottens enda behandlande läkare.
Resten av er kommer att förbli isolerade här, tills sjukdomen passerat.
Låt oss bedja.
Abbott Godwyn har försvunnit,-
-lämnade ingen ansvarig för Kingsbridge, förutom mig själv, och Moder Caris.
Många av medborgarna är rädda för att lämna sina hus, vilket är förståeligt,-
-men vi ber att ni går till dem och talar om våra nya regler om sjukdomen.
Först av allt, alla måste bära masker.
De goda systrarna har gjort linnedukar, som Syster Mair kommer att distribuera.
Ta dem till era grannar och lämna dem på deras tröskel.
Dessutom behöver vi frivilliga, till att begrava de döda.
Kropparna måste bort från gatorna och floden,-
-täckas med kalk och begravas i massgravar.
För att begränsa sjukdomen, måste Kingsbridge tillslutas.
Stadsmuren görs ointaglig, vaktpost placeras ut på bron, mot inkräktare.
Framför allt måste vi ta hand om de barn som förlorat sina föräldrar.
Alla som har något utrymme över, snälla, snälla ta hand om dem.
Och slutligen, jag har ännu inte valts till abbedissa av den nya biskopen,-
-som vägrar att komma till Kingsbridge, förrän sjukdomen är borta.
För att bekräfta min ståndpunkt och göra reglerna till en oåterkallelig lag,-
-måste jag gå till honom.
- Caris! - Vad gör du?
Jag har kommit för att eskortera dig.
- Jag behöver inte ledsagning... - Jag behöver ingen föreläsning.
Ett "tack" räcker.
Tack.
Ingen orsak.
Kom inte närmare! Ange ditt ärende och gå.
Moder Caris i Kingsbridge, har kommit för att bli formellt godkänd som abbedissa.
Att abbott Godwyn aldrig skrev till mig, om det här?
Abbott Godwyn, flydde när pesten kom, tog med relikerna och alla våra pengar.
Vem förestår Kingsbridge då?
Ingen officiell, Eminence.
Mina präster är decimerade.
Du är inte den enda med problem.
Till hjälp, måste den Helige Fadern utfärda ett nöddekret.
Nunnor kan höra bekännelser, och begrava de många döda.
Du får inte läsa Mässan, men förutom det, så är du den nya abbotten.
Eminence, är jag abbott? Jag förstår inte...
I Fadern, Sonen och Den Helige Andes, namn. Amen.
- Eminence. - Gå nu.
Jag lämnar dig här.
Gratulerar, abbott.
Skriv din bok, bota de sjuka, och bygg ditt härbärge.
Du har allt i din hand nu.
När det här är över,-
-är du min.
Mamma?
Nej.
Ska jag skicka efter Ralph, mamma? Han kunde vara här vid middagstid.
Jag blir inte borta länge.
Kan jag dela en hemlighet med dig?
Naturligtvis, Milady.
I många år, var jag ofruktsam.
När jag slutligen kunde föda,-
-var barnet dödfött.
Jag var förtvivlad,-
-tills min man, Sir Gerald, gav mig ett annat barn, som tog dess plats.
Han berättade-
-att dennes mor, hade dött.
Jag älskade den här föräldralöse, som om han var min egen.
Men jag födde snart en andra son.
Den legitima arvtagaren,-
-till Shiring Castle.
Hans far och jag hemlighöll sanningen,-
-hellre än att kalla brodern, för bastard.
Ett meddelande, min Herre.
Broder Joseph!
Förlåt mig, broder. Vi tog det med oss.
Till klostret, Saint-John- in-the-Forest.
Tog vad?